1864 HÍRLAP 1865
Üj-Mexikó területén a polgárháború vége felé...
egy indián, Sierra Charriba, és 47 apacs harcosa...
lerohant és kifosztott egy vidéket, amely majdnem háromszor akkora volt, mint Texas.
1864. október 31-én...
az Egyesült ÁIlamok 5. Iovasságának egy teljes századát,
amelyet Fort Benlinböl küldtek a megsemmisítésére,
lesböl megtámadták és lemészárolták a Rostes farmon.
Hálásak vagyunk Timothy Ryannek, az USA 5. Iovassága kürtösének,
a század egyetlen túlélöjének, naplójáért,
ami a tragédiáróI és az azt követö hadjáratróI szóló egyetlen létezö beszámoló.
Engedjen el! Az anyukámat akarom!
Lovas katona, Sierra Charriba vagyok.
Most kit küldesz ellenem?
- Hadnagy! - Uram?
Az elsö, második és harmadik szakasszal fedezzék a hegygerincet!
- Igen, uram. - Ha jelzek, hogy jöjjenek, jönnek.
Ha azt jelzem, támadás, támadnak.
Ha azt jelzem, futás, követnek és futnak.
- Amúgy maradjanak a helyükön. - Igenis.
- Elsö szakasz jobbra! - Mr. Potts!
Második szakasz balra!
Örnagy úr?
Ez ismeretlen terep számomra. Van valami javaslata?
Nézzünk körül lassan, ňvatosan.
Balra! Jobbra!
November 1.
Ma visszatértem a mentesítö hadoszloppal a mészárlás színhelyére.
Az örnagy nemigen reméIte,
hogy bárki is életben maradt a civilek vagy a katonák közül.
De Samuel Potts, az örnagy felderítöje...
az apacsok jó ismeröje azt mondta, kisfiúkat nem ölnek meg.
Foglyul ejtik öket, és harcosokat nevelnek belölük.
Ügy véIte, a három Rostes fiú talán még éI.
De a növérükröl, Beth-röl már nem reméIte.
Igaza volt.
Lenéztem rá, és gyülölettel gondoltam Riagóra,
az apacs felderítönkre, aki erre a helyre vezetett minket.
Az ö holtestét nem taláItuk meg,
és mindig is furdalni fog, hogy vajon megúszta a vérfürdöt, vagy részese volt-e.
Maradjanak a helyükön!
- Ez a sáI Brannin hadnagyé volt. - Ez magának szňI, örnagy.
Remélem, már halott volt, amikor ezt tették vele!
Ha halott lett volna, nem háborgatták volna.
- Vágja le, örmester! - Brannin katona volt, Amos.
Tudta, ez mivel jár.
Mekkora az esély arra, hogy visszakapom azokat a gyerekeket?
Azt mondanám, egy az ezerhez,
ha adnának magának egy hadosztályt, és legalább egy évnyi idöt.
Ez nem valami sok, igaz?
Öt nap alatt szerzek embereket, lovakat és felszerelést.
Az ötödik napon legyen itt, és mondja meg, hol van Charriba.
Visszahozom a gyerekeket, öt meg elkapom.
- Sam! - Igen?
Ne hagyja magát megölni! Kényelmetlenséget okozna nekem.
Ryan!
Míg jó sok katona távol volt,
öt bebörtönzött konföderalista kitört Fort Benlinböl, és megszökött.
Visszautunkban csapdába ejtettük öket.
Jň estét, Ben.
Jň estét, Amos.
Az én parancsnokságom elött kellett volna ezt.
Mit parancsnokol, a temetés részleteit?
- Indulás, hadnagy! - Indulás!
Katonák, jobbra át! Kettes sorban lovagolj!
Visszahoztam az elkňborolt fiait, kapitány.
Most mesélje el, hogy szabadultak ki!
Leütöttek két ört, és átmásztak a falon.
Szeretnék rámutatni, Amos, hogy a szökés idején...
ebböl az egységböl 131 ember féInapi járňföldre volt innen,
és vagy sírt ásott, vagy a napon rothadt, azt várva, hogy eltemessék.
Minden járňképes rab legyen 10 perc múIva ezen a gyakorlňtéren!
A láncra vertek is.
Kürtös, fújj gyülekezöt!
Partit rendeznek nekünk, kapitány.
Nagyon úgy néz ki.
Maguk tolvajok, árulňk, szökevények,
DéI úriemberei! Önkéntesekre van szükségem.
Olyan önkéntesekre, akik harcolnak az apacs Sierra Charriba ellen.
Lovasokra van szükségem. Férfiakra, akik tudnak lovagolni és löni.
Nem ígérek cserébe semmit.
Csak nyeregtöl feltört ülepet, kevés élelmet, esetleg egy golyňt a hasukba.
És szabadon beszívott levegöt, tisztes dohányadagot, negyed zsoldot.
A jňindulatomat.
Közbenjárást kegyelemért és szabadlábra helyezésért, mikor visszatérünk.
Nem tudom, ez mennyire éri meg maguknak.
De azt tudom, hogy azt, aki elszegödik hozzám, majd szökni prňbáI,
azon nyomban le fogom löni.
Egyiküket, aki rendelkezik parancsnoki gyakorlattal, felfogadom...
megbízott hadnagyként.
Tyreen kapitány,
vonzňbb-e az a kilátás, hogy ismét hazája zászlaja alatt harcoljon,
mint hogy annak láncaiban sínylödjön ebben a börtönben?
Ez nem az én hazám, Dundee örnagy.
Köpök a zászlajára, és köpök magára is,
és inkább lňgok, mint hogy szolgáljak!
Veitch tizedes meghalt, uram.
És lňgni is fogsz!
Maga és a négy jň barátja.
Bírňság elé kerülnek gyilkosság vádjával.
Az ör, akit leütöttek, meghalt.
Bünösnek taláItattak az itt említett vádakban és leírtakban.
Jelen bírňság kötéI áItali haláIra ítéli magukat,
az ítéletet november 6-án reggel 6-kor hajtják végre.
Benjamin Tyreen kivételével vigyék el a foglyokat!
Jobbra át, lépés indulj!
A bírňsági eljárásnak vége.
Üljön le!
Öt év.
Még mindig engem hibáztat saját maga helyett, mi?
Egy dolog biztos, Ben, egy szemernyit sem higgadt le.
Mikor tanulja már meg, hogy minden baját saját maga okozta?
Ki bocsátott el a seregböl?
Az én szavazatom egy volt az öt közül.
Ketten a felmentésemre szavaztak.
De maga nem. A saját kapitányom nem.
A barátom nem.
A bírňság lelkiismerete nem tartozott rám.
Mi tartozott magára, Amos?
- Hogy akit megöltem, az egy jenki volt? - A tiszttársa volt.
Becsület-párbaj volt.
Maga is délen született, tudta, mit jelent.
Ha ö ölt volna meg engem, és volt rá esélye,
- öt is elítéIte volna? - Igen.
Hazudik.
A szavazatával a washingtoni tábornokok kedvében járt.
Amos Charles Dundee elöléptetését szavazta meg.
Maga hazaárulň, Ben. Ezért is engem akar hibáztatni?
Örmester!
Igen, uram!
Tudhattam volna, hogy hiába prňbáIok beszéIni magával.
Meg fogja még prňbáIni, örnagy!
Az örnagy tolvajokat, árulókat és szökevényeket kért,
és ezt kapta. Négy óra elteltével még csak hármat fogadott fel.
Ryan, maga mit keres itt?
Önkéntesnek jelentkezem, uram. Kiérdemeltem, uram.
Szüksége lesz kürtösre, uram.
- ŔIljon oda! - Igenis, uram.
Benjamin Priam, uram.
Foglalkozása?
Mit mondott?
- Beszéljen hangosabban, nem hallom! - Lňtolvaj vagyok!
Jň lňtolvaj?
A legjobb, uram!
Írja alá, vagy tegyen jelet!
Lovakra és öszvérekre van szükségem, Mr. Priam.
Itt van az összeg, amit el kell költenie,
és itt van a menlevele.
- Kér kíséretet? - Nem, uram.
Vissza fog jönni, uram.
Igen, uram. Úgy lesz, uram.
- Tizedes! - Igen, uram!
- Hívja Andreen hadnagyot! - Szolgálatban van, örnagy úr.
- Akkor Fredericks hadnagyot. - Kňrházban van.
- Lewison? - Ö az ügyeletes tiszt.
- Cable örmester? - Örjáraton.
- Hívja ide Graham hadnagyot. - Igen, uram.
- Öt ňra alatt öt ember. - Magának seregre van szüksége.
Charribát nem lehet helyörségiek alkalmi csapatával elfogni.
Ezt már tudnia kellene.
Mit akar ezzel mondani, Frank?
Gyerünk, mondja el! Mondja csak ki!
Nem azt mondom, hogy a vérfürdö a maga hibája volt.
Csak azt, hogy be kellene látnia, az áthelyezése erre a posztra...
pusztán fegyelmi eljárás volt.
És ha megint a saját háborúját akarja vívni, mint GettysburgnéI, fel fogják függeszteni.
Nem fognak felfüggeszteni, ha megtaláIom Charribát és a gyerekeket.
Eszébe jutott már az, örnagy úr,
hogy az apacs minden bizonnyal téIre Mexikňba fog menni?
Mexikňban jelenleg egy 30000-res francia hadsereg tartňzkodik.
Igen, eszembe jutott.
Frank, én hivatásos katona vagyok, nem börtönör.
Ez olyasmi, amit meg kell tenni, és én meg is fogom tenni,
most!
Az apacsot hajszolja, örnagy úr, vagy az elöléptetést?
Bármi is az indokom, Frank,
jň lesz, ha térden áIIva imádkozik Istenhez, hogy nem viszem magammal.
Gondolom, minden katonát el akar vinni.
Csak 10 embert viszek el az egységböl. Önkénteseket.
A haderöm nagy részét foglyok fogják kitenni.
JňI gondolja meg, ne vigyen konföderalista foglyokat,
akkor se, ha jelentkeznek!
A távollétemben maga lesz a helyörség parancsnoka.
Amíg ezt a tisztséget viseli, minden más alňI felmentem.
Amint látja,
a parancsaihoz az aláírásom fölé csatoltam egy nyilatkozatot,
hogy teljes körü felelösséget váIlalok...
minden ilyen cselekedetre.
Tessék. Minden benne van?
Nem, uram.
Kötelességemnek tartom értesíteni Carlton tábornokot...
mindarrňI, amit én meggondolatlan és veszélyes cselekedetnek vélek.
- Tegyen legrosszabb belátása szerint! - Ezért agyonlöhetik, Amos.
A kivégzöim majd áIljanak egy vonalban!
Végeztem, kapitány.
Tinney tizedes!
Uram?
Hol a pokolban van Graham hadnagy?
Folytassák!
- Az örnagy már várja, uram. - Köszönöm, tizedes.
- Uram! - Graham hadnagy.
- Nincsenek sokan, igaz? - Nem, uram, úgy tünik, nincsenek.
Szivart?
Igen, uram. Köszönöm, uram.
- Kávét? - Igen, uram. Köszönöm, uram.
Miért helyezték a lovassághoz, hadnagy?
- Uram? - Miért a lovassághoz osztották be?
Maga a tüzérektöl jött, nem?
Nem, uram. A nehéztüzérségtöl.
- Nehéztüzérség? - Igen, uram.
Ahogy Napňleon mondta: "Az ágyúnáI csak a villámcsapás jobb."
- Napňleon? - Igen, uram!
Megcsinálja, hadnagy. Meg kell csináInia!
Szükségem van puskákra és löszerre.
Minden szerepel ezen a listán: A lövedékek száma, a hadianyag típusa.
Hozza meg ezeket nekem!
Azonnal.
Igenis, uram!
Hadnagy!
- Uram? - Hová megy?
Azt kérdeztem: "Hová megy?"
Beszerezni...
ezeket a fegyvereket?
És hogyan és hol szándékozik ezt végrehajtani?
Tudomásomra jutott, hogy a denveri hadianyag-raktárbňI egy ellátňvonat,
útban a most Santa Fében áIIomásozň...
2. Kaliforniai hadtesthez...
holnap reggel a Sand River átkelönéI fog letáborozni,
50 kilométerre innen.
Na most, ha lehetösége adňdik, elcsípheti a C-csapatot.
Nézze meg, tud-e segíteni.
Igen, uram.
November 4.
Graham hadnagynak nem volt hivatalos parancsa, de ez nem gátolta.
Nagyon meggyözö volt Gomez örmesterrel és a C-csapat készenlétisével.
Megszerezte, ami az örnagynak kellett.
48 új Henry ismétlöpuskával és 5000 tölténnyel tért vissza,
saját magának pedig hozott egy kis tarackágyút játékszernek.
Látom, visszaigazolt a nehéztüzérséghez, hadnagy.
Igen, uram.
Több mint száz polgári fogoly jelentkezett,
közülük választotta ki az örnagy azt a hatot, akik kétségkívül a legjobbak voltak.
Amíg a lovakra vártunk, a lázadó rabok, akikre szükségünk volt,
nézték, hogy épül a bitófa.
A bitófa, amelyre az örnagy felkötteti Chillum örmestert, a Hadley fivéreket,
Jimmy Lee-t és a kapitányukat.
Kapitány!
- Gondolja, hogy csak blöfföl? - Biztos, hogy blöfföl.
Nagyobb szüksége van ránk, mint nekünk rá.
Kapitány, nem táncparkett az, amit nekünk építenek.
Csak azt akarjuk, hogy tudja, akárhogy is dönt,
mi mind magával vagyunk.
A déli önkéntesek híján az örnagy kénytelen volt felfogadni cowboyokat,
vándormadarakat és iszákosokat.
Maga indiánokkal harcolň, öszvéres, whiskey-ivň önkénteseket keres, uram.
Istenemre, taláIt egyet.
Mihez kezdjek magával?
Ö a legnagyobb ivň, de a vidék legjobb száIlítňja is, uram.
- Hogy hívják? - Wiley.
Wiley, tegye oda a jelét!
- Lesz whiskey? - Amennyi magába fér.
Amikor megszolgálja.
Örmester, dobja be egy cellába, és szárítsa ki!
- Gyerünk, Wiley! - Én még ilyet nem láttam!
- Hányan vannak, Ryan? - Tizenketten, uram.
- Neve? - Dalhstrom.
Minden igaz úton járňnak Isten igéjével kell utazni.
Minden tiszteletem az öné, de Istennek ehhez semmi köze.
Én a bünösökre akarok lesújtani, nem a pogányokat megváItani.
Tizenhét évvel ezelött én adtam össze John és Mary Rostest.
Aki elpusztítja az én nyájamat, azt én pusztítom el!
Tisztelendö úr!
November 5.
A konföderalista foglyok dühösek és nyugtalanok, várják a holnapot,
amikor a lázadó kapitányt és négy társát fel fogják akasztani.
Félünk a következményektöl.
Tudjuk, hogy szüksége van a kapitányra és az embereire,
de az örnagy konok.
Szerintem fel fogja öket köttetni, ha nem jelentkeznek önként.
Szeretnék jelentkezni, uram. Én és a hat színes börüm.
Az egységböl nem kértem önkénteseket.
- Mi kérjük, uram. - Miért?
Hogy harcoljunk, uram.
Már majdnem két éve csak örségben áIlunk és istáIlňt takarítunk.
Holnap reggel megkéri az ügyeletes tisztet, hogy bejöhessen hozzám.
Maga és a hat színes börüje.
Köszönöm, uram.
A lázadň kapitány, Ben Tyreen tisztelteti, uram.
TaláIkozni akar magával.
Igazán?
Igen, uram.
Továbbá kijelenti, hogy önként jelentkezik az embereivel,
ha minden rab dupla fejadagot kap, plusz Carlton tábornok írásban garantálja,
hogy az összes déli katona, aki önnéI szolgáI, uram,
automatikusan teljes kegyelemben részesül.
Nos, uram, ha lehetek olyan merész, hogy javasoljam...
Örség!
- Nyissa ki! - Igen, uram.
Örnagy, tudomásomra jutott...
Megöli egyik katonámat, és azután van képe nekem feltételeket diktáIni?
Maga egy nyavalyás árulň, Ben.
Már akkor árulň volt, mikor még nem is járt Délen.
És most már gyilkos is.
Holnap reggel felköttetem, és végeztem magával!
Börtönör!
Örmester!
Hány emberre van szüksége?
Húszra. Jňkra.
Amíg az apacsot el nem fogjuk, vagy meg nem öljük, csak ennyi.
Megegyeztünk.
Akkor szavamat adom, örnagy. SzolgáIni fogunk.
Azután viszont hazamegyünk.
Ha ezt az alkut nem tudja elfogadni,
kössön fel minket most, és legyen vége!
Lehet, hogy egy fára akasztom fel azzal az indiánnal, Ben.
Biztosan meg is teszi, Amos.
Ez az ember hadnagyi rangban fog szolgáIni alattam és Graham hadnagy alatt.
Fogja szolgáIni?
Amíg az apacsot el nem fogjuk, vagy meg nem öljük, uram.
Vigyázz!
Graham hadnagy, hagyja már azt az átkozott harangot!
Priam, ez egy rakás sasorrú, kizsigerelt, göthös,
fájňs lábú, csapott hátú kutya! Maga lňtolvajnak nevezi magát?
Samuel Potts!
Elég félénknek látszanak azok az indiánok, akiket hozott, Samuel!
- Nem tudják, örül-e nekik, Amos. - Jöjjön fel ide! Meghívom egy italra.
Ryan!
Ma visszatért Mr. Potts. Vele volt Riago.
Ha Brannin hadnagy éIne, felkötné az apacsot,
és én segítenék.
Igen, de Mexikňban hol?
A gyerekek?
Soványak, de jobban vannak, mint gondolná.
Már a saját nyilaikat készítik.
Az Riago, aki magával lovagolt be, ugye?
Magának mind egyforma, Amos?
Kérdeztem valamit, Sam.
Riago az.
Hol taláIt rá?
Nem én. Ö taláIt rám.
Azt mondta, a vérontás után bujkáIt, a nyomukban maradt,
gondolta, hogy elöbb-utňbb felbukkanok.
Én hiszek neki, Amos.
Ki a másik?
Öt személyes bosszú vezérli.
Úgy néz ki, az öreg Charriba nem vitte magával erre az utolsň rohamra.
Azt mondta, nem megbízhatň.
Ö meg a fejébe vette, hogy megöli az öreget.
Azt akarja, elhiggyem, hogy ezek az apacsok a saját családjaik ellen fordulnak?
A saját embereik nyomát követik?
Miért ne? Úgy tünik, mindenki ezt csinálja.
Brannin hadnagy nem bízott meg Riagňban. Igaz, Ryan?
Igen, uram.
Sajnos én ezzel egyetértek, Sam.
Hát akkor értsen egyet Brannin hadnaggyal!
Értsen egyet néIkülem!
Sam Potts!
Úgy fest, az unionista zubbonyok, amiket adott, nem illenek ránk, örnagy.
Én is úgy látom.
Az utolsó nap azzal telt, hogy megismerkedtünk a bajtársainkkal.
Megtanultuk, hogy kezeljük biztosan és gyorsan a málhás áIlatokat.
És kitanultuk a tisztjeink jellemét.
Csapat, sorakozz!
Gyalogosok kettesével tölem jobbra!
Lovasság, 20 lépésre elöttem sorakozň!
Jobbra tölem legyen meg a kettes oszlop! Itt sorakozzanak fel!
Vigyék onnan azt az öszvért!
Nehéztüzérséggel sorakozň 20 lépéssel elöttem!
Jobbra tölem kettes oszlop!
Sorakozň!
Ha még egyszer szňIok, hadbírňság elé kerülnek!
Miért nem kerít egy lovat és ül föl rá, Graham hadnagy?
Gyalogosan nem megy olyan jňI!
Lňra!
November 7. Készen áIItunk, mindenki, aki önként jelentkezett.
Civilek, bünözök, déliek és négerek.
Uraim, becsületszavunkat adtuk az örnagynak,
és addig szolgáljuk, amíg én nem szňIok.
Addig az ideig...
ö lesz a parancsnokuk és így is kell öt kezelni.
A vele szemben tanúsított tiszteletlenség minden jelét személyes sértésnek veszem.
Ne féljen, Ben bátyň, amikor eljön az ideje,
elvesszük az önhitt jenki kedvét a dirigálástňI!
Magának nem vagyok bátyň, maga vörös nyakú favágň!
Még egy szň, és a hadjárat végén bilincsben fog kikötni.
Vigyázz!
Sok szerencsét, Frank! Adja át üdvözletemet a tábornoknak.
Remélem, ezt maga fogja megtenni egy héten belül, Amos.
Ha mégsem, hát sok szerencsét!
Három menetparancsom van:
Ha jelzek, hogy jöjjenek, jönnek. Ha azt jelzem, támadás, támadnak.
Ha azt jelzem, futás, követnek, és futnak, ahogy belefér.
Indulás, hadnagy!
- Kettesével jobbra! - Kettesével jobbra!
- Balra át! - Balra át!
- Fújjon valamit, fiam! - Igen, uram.
November 18. Texasban vagyunk, közeledünk Mexikóhoz.
Az örnagy nem akarja, hogy déliek örjáratai...
lepjék meg Fort Davisböl.
- Ma este nem gyújtunk tüzet, örmester. - Igenis, uram.
Hadley közlegény, maga nem tagja a fegyvereseimnek!
Már megint hideg kávé!
A határ 80 kilométerre van innen, Fort Davis pedig 138-ra.
Kíváncsi vagyok, sikerül-e.
Mi sikerül, Chillum örmester?
Visszajutni oda, ahonnan jöttünk, kapitány.
Sikerülni fog. Csak idö kérdése.
Hajnalodott, épp indulni készültünk a Rio Grandéhoz, amikor Riago visszatért.
Még most sem bízom benne.
- Kettesével jobbra! - Örnagy úr!
Azt mondja, a közelben fehér emberek szagát érezte.
Fogadok, a folyňnáI várnak ránk, Amos.
- Jň lesz, ha vigyázunk. - Lássuk, milyen fábňI vagyunk faragva!
Fiú!
Teljes vágtát, fiam! Hadd tudják azok a lázadňk, hogy jenki sereg érkezik!
Csapat, áIlj!
Mr. Potts! Gomez örmester! Az elsö 12 ember menjen át elöörsnek!
- Csapat, jobbra át, fordulj! - Graham hadnagy, indulás!
Kettes oszlopok!
Konföderalista lovasság, hadnagy.
Nincs sok idönk.
A szava körülbelül annyit ér, mint az indítéka.
- Akkor miért nem oldja fel alňla? - Ben, maga adta, maga szegi meg.
És legyen átkozott!
- Mégis, mit akar tölünk? - Megkaptam, amit akarok, örmester.
A szavát kaptam.
- Chillum örmester! - Uram!
- Indulás! - Merre, kapitány úr?
Mexikňba, maga átkozott hülye!
November 19. Mexikóban vagyunk,
és a nap eseményei mindenki számára világossá tették,
hogy az örnagy jelenleg nem a DéI, hanem az apacs ellen visel háborút.
- Lunge! - Ez nagyon jň, Aesop.
Köszönöm, uram.
De ahogy Napňleon mondta, az ágyúnáI csak a villámcsapás jobb.
- Jň éjszakát! - Jň éjszakát, uram!
Fegyvert lábhoz!
Köszönöm, Priam.
Fiú, hozzád beszélek!
Elfeledkezel a jň modorrňI, nigger!
Gyere ide, és húzd le a csizmámat!
Graham hadnagy!
Ellenörizze a készültséget!
Hallottad, fiú?
CsináId, fiú, de azonnal!
Hagyd, fiam!
Engedje el a lábamat!
Tiszteletes, maga aztán jň nagy port ver fel a prédikáciňjával!
Ne feledkezz meg a lábbelidröl, fiacskám!
- Elkezdted, most fejezd is be! - Nem, mi fogjuk befejezni!
Az istenit, prédikátor, most mňresre tanítjuk!
- Elöbb szaggatlak én ízekre titeket! - Déli csürhe, leülni!
Hozzám szňIt, örmester?
Talán nem tudja, de közel áII ahhoz, hogy kicsináljam.
Magát, meg az összes többi jenkijét.
Közlegény!
Mr. Aesop, szeretnénk gratuláIni magának és az embereinek...
ahhoz, ahogy ma délután a folyňn valň átkelést intézte.
Köszönöm, uram.
Szükség volt erre a gesztusra. SajnáIom, hogy olyan fájdalmas volt magának.
Mr. Aesop jň katona. Ez többet nem fog elöfordulni.
Az egész arrňI szňI, ami történt, Ben.
Ha ez ennyire egyszerü lenne, Amos!
Törödhetünk a sajátjainkkal.
Ha lehet, elég soká várt, amíg megtette.
Maguk mind, az egész háború során.
"Maguk mind?"
Nem fogom megköszönni, amiért megtartotta a szavát ma délután a folyňnáI.
Kötelessége volt.
De nem volt könnyü, és ezért tisztelem.
Nem kell a tisztelet attňI, aki a nemzetségét a saját testvérei ellen harcoltatta.
A katonákat a hazájukért harcoltattam.
- Amit maga elárult. - Miféle hazám az, amit elárultam?
Csak egy ország, amit elhagytam, és az érte vívott reménytelen háborúban embert ölök.
De nem olyanokat, akik a szomszédaim és a barátaim voltak.
Barátok!
A legjobb barátja az volt, aki bevitte a West Point Akadémiára.
Télen ölték meg a 2. Michiganiekkel együtt Chickamaugában.
- Ezt tudta? - Tudtam, Amos.
Maga egy leendö lovag, egy tollas kalapos ír krumplitermesztö,
aki egy olyan fehér oszlopos ültetvényes házért harcol,
amilyenje sosem volt és nem is lesz.
Pontosan milyennek látja magát, Dundee örnagy?
Elgondolkodott azon valaha, miért csináItak magábňI katona helyett börtönört?
1864. december 22. Öt hete vagyunk Mexikóban,
és minden kapcsolatot elvesztettünk az apaccsal.
Még a felderítö, Samuel Potts is elismeri, és ennek örülök.
Szeretném megbosszulni a mészárlást, de túI jóI emlékszem rá, és félek.
Hogy lehet megfogni a szelet, vagy megölni az ellenséget, akit sosem látunk?
Karácsony este van az Ür 1864. esztendejében,
és a táborban ma este mély és áhítatos csend és béke honol.
Mr. Potts és Riago, az apacs...
jókedvü, testvéries birkózást enged meg magának.
A tét Mr. Potts vasutas aranyórája...
és az apacs ezüsttel berakott puskája.
Ez egy barátságos verseny.
Gyerünk, indián, kelj fel!
Ott van, kapd el!
- Ez padlňra vitte. - Kelj fel!
Azt hiszem, le fogja magát gyözni, Samuel. Tudja, miért?
Mert a nehéztüzérség magára fogad.
Tudja, hogy Graham hadnagy 5 dollárt tett magára?
A nehéztüzérség és ráadásul egy hadnagy.
Hallott már olyat, hogy egy nehéztüzér megnyer egy fogadást, egy lányt,
vagy egy háborút, amikor ott van a lovasság is?
- Ki fogadott ellenem? - Én.
- Csak egy, örnagy! BeszéIni akar. - Hozzák be!
Azt mondja, ö jň apacs és békés,
és ezért senki ne löje le.
- Chiricahua? - Biztosan az.
Miért akarna egy ilyen öregember rajtaütni Charribán?
Azt mondja, miért ne? Végtére is, ez az ö földjük.
Egy kis puha ételt kér, mert a fogai már nincsenek meg.
Miért jött el?
Charriba kirúgta.
Azt mondja, túIságosan öreg már a harchoz.
Kérdezd meg, miért higgyek neki.
Szňval?
Azt mondja, Charriba tábora a folyň túIsň partján van.
Odavezet minket. Aludni fognak.
Arra számít, hogy ezt el is hiszem?
Hagyjam, hogy lesböl támadásba vezessen minket?
Azt mondja, örnagy, hogy a szíve hü,
és ennek bizonyítékát is adja.
Miféle bizonyítékot, Mr. Potts?
A gyerekeket.
Elhozta a gyerekeket.
Egész jň!
Tovább, énekeljetek!
Kész a leves.
Egy neked, kicsike.
Gyere ide, kis hös, ahol tudsz enni!
- Kérek repetát! - Gyere ide!
- Mi nem kapunk? - Vigyázz, ki ne öntsd!
Úgy látszik, azok a béIzabálňk nem etették öket valami jňI.
- LáttáI te már kövér apacsot? - Még nem.
Ez jň!
Most már visszamegy, hogy megkapta, amiért jött, örnagy?
Minden arra mutat, hogy az öreg igazat mond.
Potts csak félig van erröl meggyözödve.
Én több mint félig.
Arra nem gondolt, hogy Charriba azért adta ide, amit akartunk,
mert újbňI vissza akarja szerezni?
De eszembe jutott.
A két legjobb embere segítsen Gomez örmesternek hazavinni a gyerekeket.
Így is többen leszünk, mint maguk, Amos.
Biztosan, Ben. Most pedig menjen, és tegye, amit mondtam.
Igen, uram.
De csak amíg az apacsot el nem fogjuk, vagy meg nem öljük!
Gomez örmester a biztonság felé tartott a három Rostes fiúval,
mialatt mi követtük az öreg apacsot Sierra Charriba nyomában.
Hadnagy, vigyen át 12 embert elöörsnek!
Elsö 12, utánam!
- Chillum örmester, vigye át öket! - Igen, uram.
Hozza vissza öket a folyň túIsň oldalára!
Vissza a folyňhoz!
- Prňbáljanak átrendezödni a túIsň parton! - Hadley, szorítsa öket vissza!
Mozgás, Graham hadnagy, itt már nem maradt senki, akire löni lehet.
Boldog karácsonyt!
Babát készített a kislányának. Riago!
Honnan tudták?
Apacsok.
És akkor ö mi az ördög?
Én szelíd apacs vagyok.
Tábori eb.
Keresztény indián.
Charriba apacs.
Sam, fogja ezt a tábori ebet, és keressék meg nekem Charribát.
Ezért fizet minket, Amos.
- Wiley, eltaláIták? - Nem, uram.
Megrúgott az egyik nyavalyás öszvér.
Tizennégy halott van, uram. Tizenhárom sebesült.
Négynek kritikus az áIlapota.
A készleteink 70%- a, a löszer 20%- a oda,
és az áIlatáIIomány 60%- át megölték vagy ellopták.
- Ördög vigye a konföderalista pokolba! - Micsoda?
- Bocsánat. - Semmi baja, doktor.
Örökké fog éIni, és száz gyereke lesz.
De ha az idö és a csata azt igazolja, hogy a gyengéje,
hogy ilyen közelröl löveti magát, én vasalňdeszkát viselnék a gatyámban.
Szňljon neki, hogy ňvatosan bánjon vele, örnagy, vagy egyenest a szeme közé lövök!
Végigjárörözte ezt az egész területet Granttel '47-ben, igaz?
Igen. Kitünö volt a tequila.
Maga szerint mennyire lehetünk a legközelebbi élelemtöl és fedéItöl?
Úgy egyheti járňföldre. Talán kevesebbre.
Van ott egy szép kis falu, elég barátságos is.
Ha komolyan fel akarja tölteni a készleteinket,
tudok ajánlani egy jňI felszerelt helyörséget, nagyjábňI itt.
De valňszínüleg összetüzésbe kellene kerülnünk pár francia dzsidással.
Ez az, amit szeretnék elkerülni.
Örnagy, nem tudjuk követni az apacsot!
Nem hagyom megszökni azt az indiánt!
- Fiú! - Uram!
Add tovább az egységnek, hogy reggel indulunk.
Nekem meg hozz egy üveggel abbňI a gyňgyítň brandyböl!
Nincs több brandy, uram, hacsak a folyň mélyén nem.
Hadnagy, most prňbáljon nyugton maradni!
Készüljenek, holnap reggel indulunk!
Sok mindenünk maradt a folyň mélyén.
Kérünk, Uram, fogadd be ezeket a katonákat, akik a te szolgálatodban estek el.
Ŕmen.
Csúnyán megvertek minket, örnagy.
A halottaink eltemetése ezen nem váItoztat.
1865. január 9.
Gomez örmester és a katonái ma tértek vissza.
A Rostes fiúk épek és egészségesek.
Ettöl kicsit jobban éreztük magunkat, de nem sokáig.
Már nem fut tovább.
Vár.
Gyerünk! Lňra!
Január 10.
Tegnap este még ketten meghaltak.
AttóI félek, az összes sebesült belepusztul, ha nem pihenünk.
Szeretném tudni, visszatér-e valamelyikünk.
A lázadók háborúja és Fort Benlin nagyon távolinak tünik.
MegszáIIták a falut.
Az örházban 10-15 ember van.
Sorkatonák, azt hiszem. Nem tudom.
A helyörségük úgy hatňrányira van,
körülbelül 300 dzsidás és legionárius, de lehet, hogy kevesebb.
Napkeltekor megtámadjuk a falut.
LňrňI! Gyalogos harcra felkészülni!
- Hátra a lovakkal! - Hozzátok a lovakat!
- Közvetlen közelröl! - Kanňc-idözítés zérň!
Kiürítés!
Rögzítve, a kanňc bekészítve, és tüzelésre kész!
- Felkészülni! - Készen áIlunk, uram.
Fiú, fújj egy dallamot!
Megmutatja a lobogňt, uram?
Nem, hadnagy, most nem mutatjuk meg a lobogňt.
JňI van, Sam, fogja rövidre, csak a lényeget!
Hé, kifelé onnan!
Körzeti parancsnokság
Amos Dundee örnagy az Egyesült ŔIlamok irreguláris lovasságátňI üdvözli önt.
Öt percük van, hogy átadják fegyvereiket és készleteiket,
- különben támad. - Azt nem merészelné.
Ez agressziň egy baráti hatalommal szemben,
- a nemzetközi jog gyalázatos megsértése. - Fiacskám,
az örnagy nem ügyvéd.
Most már csak négy percük van.
Örmester, beszéIni akarok a polgármesterrel!
- Úgy néz ki, ennek sosincs vége. - Mit mondott?
Megtámadtak már minket az apacsok, az itteni banditák,
a texasi martalňcok, aztán felszabadítottak a franciák,
most meg az Egyesült ŔIlamok lovassága.
Sajnos maguk már túI késön jöttek. Semmink sincs, amit odaadhatnánk.
Se élelem, se fegyverek, se nök.
Mert ezt akarják, nem?
Ezért jönnek ide az országuk hös lobogňjának lengetése néIkül.
Az ö nevükben beszéI? Maga nem mexikňi, igaz?
A férjem volt ennek a falunak az orvosa.
De a franciaellenes mexikňiak orvosa is volt.
Ott halt meg, ahol ök.
Én megfizettem az ittlétemért.
Ezt sajnáIom, hölgyem, de mi hosszú utat tettünk meg.
Pihent lovakra és élelemre van szükségem. Az embereim éhesek.
Nem éhesebbek, mint ez a falu.
Hajlandňk önnel mindenüket megosztani, örnagy,
elsösorban az éhségüket.
Akarja látni a gyerekeket a kňrházunkban,
akiknek a betegsége az éhezés?
- Graham hadnagy, tüz! - Uram!
Gomez örmester, öljön le két öszvért, és ossza szét a húst...
és amit taláI abban az örházban, a falu népe...
- és a hölgy között. - Teresa. Teresa Maria Santiago.
- Asszonyom. Ryan! - Igen, uram.
Hadnagy!
Az ilyen szépséggel, mint az öné, ez a falu mindennéI gazdagabb.
Tyreen hadnagy!
Isten ňvja a királynöt!
Azért mentünk a faluba, hogy élelmet és lovakat szerezzünk,
de helyette a sajátunkat adtuk oda, és mindenki hálás volt.
ÉLJEN DUNDEE
A sebeinket egy német hölgy látta el,
aki beszéIt angolul és csinos is volt, bár kissé öregecske.
- Tartsa rajta, jň? - Köszönöm, asszonyom.
Meg egy nagyon kedves mexikói lány, aki maga volt a jóság, gyengéd volt és fiatal.
Ne aggňdj, fiam, nem a szívednéI van!
A zsákmány a gyözteseké.
Nos, Ben, egészen úriember formája van.
A háború után, Amos,
a Clair megyei Tyreenek fogják alkotni Virginia földbirtokos nemességét.
De még nincs vége.
Ma éjféIre legyen az egység minden tagja olyan részeg, mint a csap.
Akkor a foglyaink megszöknek, és elszaladnak segítségért.
De mi ezt nem fedezzük fel napkeltéig.
Holnap este, miután egész nap a nyomunkban voltak,
a francia lovasság letáborozik, és felkészül a rendezetlen csöcselékünk megtámadására.
De mielött megmoccannának, a szemüket is kilopjuk, és már ott sem vagyunk.
Maga vagy...
egy igazi katonai zseni,
vagy a legnagyobb bolond egész Észak-Mexikňban.
Nem vitás.
Magában nincs annyi temperamentum, hogy felszabadítň legyen, Amos.
Nincs?